A pápai Bóbita Bölcsőde története - Rózsahegyi Anikó (2019)
A régmúltban sok baleset, nem egyszer gyermekhalál volt a következménye annak, hogy nem volt olyan hely, ahol felügyelet mellett hagyhatták volna gyermekeiket az anyák, munkavégzésük idejére. A „gyermekmegőrzők” évtizedek hosszú során váltak a most már pedagógiai elveket követő bölcsődékké. A bemutatott bölcsőde dolgozója vagyok 1981 óta, mely épületnek a bővítések, átépítések után is megmaradt a családi ház jellege. Dolgozatomhoz forrásként, a bölcsőde irattárában talált anyagokat, a saját, e bölcsődében szerzett 37 éves tapasztalatomat, és nyugdíjas kolléganőm visszaemlékezéseit használtam fel, aki a bölcsőde megnyitásától 1988-ig dolgozott a bölcsődében. Az intézményről elmondható, hogy az 1970-es évek közepétől, tárgyi, környezeti körülményei meghaladták az adott időszakra jellemzőeket. A demográfiai mélypont miatti férőhely csökkentést is túlélte intézményünk, pedig ebben az időszakban a város hat bölcsődéje közül, mindössze három maradt fenn. Tény, hogy a gyermekek intézményes keretek közötti szakszerű, napközbeni ellátására a jövőben is lesz igény. Ezért is fontos, hogy a ma ránk bízott gyermekeket, a lehető legjobban lássuk el. Ehhez nagyban hozzájárul a főiskolai képzésen elsajátított tudás is, hiszen nem egy esetben a rohanó világban mi vagyunk a biztos pont a gyermek életében.