Lovasterápia, mint a fogyatékossággal élők mozgásfejlesztésének lehetősége. - Bejó Dóra (2019)
A hippoterápia, a lovasterápiának az az ága, amin keresztül a mozgásfejlesztés megvalósítható. Bármelyik mozgástevékenység lélekemelő hatással bír, de különösen igaz ez a lovaglásra. Remek lehetőség a kikapcsolódásra a mai rohanó és stresszel teli világban, lovaglás közben a lovas szabadnak, bátornak és függetlennek érzi magát. A fogyatékossággal élők számára ezek a hatások talán még nagyobb jelentőséggel bírnak. Gondoljunk csak bele, ők úgy élik a mindennapjaikat, hogy a nap minden percében valamilyen téren segítségre szorulnak ezért a lovaglás számukra különösen fontos. A lovon ülve nincs különbség fogyatékossággal élő és egészséges ember között. A ló hátán ők is függetlenek és mivel a lóra ülés bátorságot követel ez sikerélményt biztosít a számukra. A hippoterápia a ló segítségével végzett neurofizilógiai gyógytornakezelés. Fő célja a poszturális fejlesztés, ezen belül az egyenes, szimmetrikus tartás elérése, az abnormális mozgások korrekciója, az ízületek mozgáspályájának növelése, a megrövidült izmok nyújtása, az izomzat erősítése, a koordináció, valamint az egyensúly javítása, illetve az érzékelés fejlesztése. A ló lépés jármódjában kiváló lehetőség nyílik arra, hogy a gerincoszlopon keresztül az izomtónus szabályozás alá kerüljön. Azok a mozgásimpulzusok, amelyek a lovon ülő páciens törzsét a ló lépésben haladásakor érik edzik és erősítik a törzs izmait utánozva azokat a mozgásmintákat, amelyek pontosan egyeznek a felegyenesedett tartással és járással. A kutatásomban arról szeretnék bizonyosságot szerezni, hogy a hippoterápia, mint a fogyatékossággal élők mozgásfejlesztésének egy lehetősége, hogyan befolyásolja pozitív irányban az egyensúlyozó képességet. Ennek mérésére a Berg-féle funkcionális egyensúly skálát használtam.