Tárgyi eszközök nyilvántartásának összehasonlítása három számviteli rendszerben - Vági Piroska (2019)
A diplomadolgozatomban a tárgyi eszközökkel kapcsolatos szabályozásokat tekintem át. Célom volt egy általános ismertetést is adni a három számviteli rendszerről, aminek szabályozásait vizsgáltam. A három számviteli rendszer a magyar számviteli szabályozás, a Nemzetközi Számviteli Standardok és a US GAAP szabályozása. Dolgozatomban többször felmerül három alapvető fogalom vizsgálata. Ezért a dolgozatom első részében bemutattam a beruházás, karbantartás és a felújítás fogalmát. Ezen fogalmak tisztázására azért is van szükség, mert nem mindegy, hogy egy gazdálkodó egyes gazdasági döntéseket, hogyan is könyvel le. Ennek a döntésnek pedig komoly eredmény-hatása és ennek következtében adózási hatása is van. A három szabályrendszer általános áttekintése során kitértem még a beszámolóra is, mint a formai, mint a tartalmi követelményeket ismertettem. Erre azért volt szükség, hogy bemutassam, hogy már a beszámoló szintjén is milyen különböző követelmények vannak az egyes szabályozások részéről. Mindegyik rendszernek megvan a maga különlegessége. A magyar szabályozásra jellemző, hogy kötelező jelleggel előírja a formai és tartalmi köve-telményeit a pénzügyi kimutatásoknak. Az IFRS szabályozása nem ilyen szigorú, a szabá-lyozásában előírja azokat a kötelező tartalmi elemeket, amelyeket szerepeltetni kell, a többit a gazdálkodóra bízza. A US GAAP szabályozása pedig nem ír elő kötelező tartalmi elemeket. Ezek után megvizsgáltam kifejezetten a tárgyi eszközökkel kapcsolatos előírásokat és ismertettem a három szabályozás közti különbséget is. Ilyen különbségek például a mérleg-be való besorolás különbségei, mivel az IFRS szabályozása szerint vannak olyan kategóriák, amelyekre a magyar szabályozás nem is tér ki (értékesítésre tartott tárgyi eszközök, be-fektetési célú ingatlanok). A kezdeti értékelésnél is vannak különbségek, vannak olyan költségek, mint például a leszerelési költség az IFRS-ben, ami a magyar szabályozás szerint nem része a bekerülési értéknek, de van, ami a fordított esetet mutatja, az, amikor a munkaerő betanítási költségeit is aktiválhatja a gazdálkodó a magyar szabályozás szerint. Több különbséget véltem még felfedezni az állami támogatások elszámolása és a hitelfelvételi költségek aktiválása során. Dolgozatom utolsó részében több olyan problémát is felvetettem, ami a gazdálkodók számára kihívást jelenthet, illetve az egyes szabályozások közötti különbséget hangsúlyozza ki. Próbáltam ezeket a különbségeket számszerű példákkal alátámasztani és a kapott eredményeket értékelni.