A lakosság egészségi állapotát befolyásoló főbb tényezők elemzése Az oktatás- és nevelésbeli hiányosságok következményei - Király Csilla (2018)
Hazánkban csak az elmúlt évtizedekben kezdtek el jobban foglalkozni a probléma fontosságával és súlyosságával. Néhol már történtek komolyabb intézkedések, de látványos eredmény a mai napig nem született. Közel három éve, hogy a szakmámban dolgozom, mint gyógyszerész. Ezen rövid idő alatt egyre világosabbá vált számomra, hogy a rossz egészségi állapot melletti egyéb negatívumokért többek között az oktatás, az egészségnevelés hiánya és az emberek számos, berögzült, rossz szokásai tehetők felelőssé. Napi szinten szembesülök a magyar lakosság elkeserítő egészségismeretével, hozzáállásával. Régóta foglalkoztat annak ténye, hogy hogyan, milyen módszerekkel lehetne megtalálni azt a megoldást, amelynek segítségével viszonylag rövid idő alatt látványos javulást lehetne elérni. Dolgozatomban ismertetem az egészség definíciója után a prevenció fontosságát, majd rátérek az egészségügy és a gazdaság viszonyára, aztán átfogóan elemzem az egészséget befolyásoló tényezőket is. Szakmámból kifolyólag több tényezőre is van rálátásom, ezért számos fejezetet kibővítettem a gyógyszertárban szerzett tapasztalataim sokaságával. Az oktatás és leginkább a nevelés hiányát ezen keresztül tudom a legjobban érzékeltetni, hogy milyen várat épít maga köré korunk embere. Nagyon komoly problémával állunk szemben, ami csak fokozódik és aggasztó a jövőnkre nézve. Szekunder kutatásaim során nagyon hasznos, részletes és érdekes dolgozatokat, cikkeket találtam. Ebből is látszik, hogy még mindig kevesen gondolják úgy, hogy tényleg pontot kéne tenni ezeknek a sok évtizedes problémáknak a végére. Noha az egészségügyi mutatóink évről évre lassan, de fokozatosan javulnak, még mindig messze elmaradunk az Európai Uniós átlagtól. Következtetéseim alapján úgy látom, hogyha a lakosság egy minimális szinttel tájékozottabb lenne a jelenlegi helyzethez képest, akkor talán együttműködőbbek, elfogadóbbak lennének a szabályokat, változásokat illetően. S nem az jutna eszükbe az egészségügyi rendszerről és szereplőiről, hogy fő céljuk a lakosság megbetegítése és betegen tartása. Ez a tévhit semmilyen közgazdaságtani módszerrel, sem más módszerrel nem bizonyítható, hogy ebből bármilyen előny származna. Érthető, hogy az egészségügyi dolgozók elég korán fásultakká válnak és kimerültek lesznek, ha kudarcba fullad a compliance mert a beteg a saját testének működését sem ismeri. A betegoktatás minősége kritikán aluli, legegyszerűbb az időhiányra hivatkozni. De az egészségügyi dolgozók ismertetése, felkészítése oktatása is hagy némi kivetnivalót maga után. Legfrissebb példa erre az e-recept bevezetése. Már több mint fél év telt el azóta és az egészségügyi dolgozók java még mindig nem látja át teljesen ezt a rendszert, ami nemcsak saját maguk, hanem a betegek hátrányává is válik. Szomorú, hogy az állam azon döntéshozói, akik az egészségüggyel foglalkoznak, továbbra sem elég felkészültek. Egy modernebb, egyszerűbb, átláthatóbb rendszer helyett egy egész káoszt zúdítottak a lakosságra.