A rendvédelem jövőképe az új törvény tükrében - Cserpes Sándor (2018)
Magyarország Rendőrsége az egyik legnagyobb létszámú testület, ami országos kiterjedésű és számos kiemelt és helyi kapitánysággal rendelkezik. A szolgálatot teljesítő állomány tagjai a meghatározott normák és jogszabályok alapján látják el napi feladataikat vezetőik utasítása szerint. A törvény által felruházott parancsnokok a szervezetet koordinálják, a végrehajtó állományt irányítják, a felsőbb vezetés által meghatározott normarendszernek alapján. E bürokratikus keretrendszerben alkalmazott jogszabályok közül a Rendőrség szervezetének működését meghatározó, 2015. évi XLII. törvény elfogadására került sor, ami a korábbi ismertebb nevén, a régi Hszt.-t váltotta fel. A jogszabály 2015. július 1-jén történt bevezetése óta a testületben nagymértékű változások mentek végbe, ami hatására jelentős létszámhiány lépett fel. A saját vezető ismérveim alapján gondoltam úgy, hogy e hatások elemzése, és feltárása céljából kutatást végzek. Feladatomként azt tűztem ki, hogy az új törvény hatására a különböző szolgálati ágakban teljesítő parancsnoki állomány miként tekint e kihívásokra, problémákra. E közeget a belső szervezeti utasítások, azok rendje és jogszabályai határozzák meg, mint a külső hatások. A kérdőíves válaszok alapján minden vezető arra törekszik, hogy a parancsnoksága alá tartozó állomány maximális létszámát elérjék, motiválják a beosztottakat, személyes kapcsolat kialakításával is a szervezeten belüli megtartásra ösztönözzék őket. A jogszabályi keretrendszer a vezetők mozgásterületét nem segítve, de ennek ellenére a szolgálati évek, vagy kiemelkedő teljesítmény alapján juttatásokban részesítik az állomány tagjait. Tisztában vannak azzal, hogy az egyén a jobb fizetés reményében, saját döntése szerint elhagyhatja szolgálati helyét, országosan pályázhat, vagy a civil életben keres jövőképet. A megfogalmazott célkitűzések megvalósultak oly módon, hogy a szolgálati esküben foglaltak szerint, a mindenkori vezetők a legjobb szaktudásuk, és emberi hozzáállásuk alapján végzik kiemelkedő munkájukat. Mindezt teszik annak ellenére, hogy a szervezeten belül megfogalmazott normák, és elfogadott jogszabályok inkább megnehezítik, mint segítenék komplex feladatukat.