A Decubitus ellátás gyakorlatának hazai fejlesztési lehetőségei – a legújabb nemzetközi irányelvek mentén – a minőségmenedzsment tükrében - Kökény Márta (2016)
Az egyik gyakori nemkívánatos esemény a kórházban szerzett nyomási fekély (decubitus), mely a magas előfordulási aránya miatt komoly népegészségügyi probléma. A statisztikai adatok szórása igen nagy, a decubitus előfordulása az akut ellátásban 1,4-14% között, a krónikus ellátásban pedig 10-25% között mozog a NEVES jelentések szerint. Megterheli a beteget, mert jelentősen rontja életminőségét, életkilátásait, és jelentős plusz terheket ró az ellátórendszerre is. A fő hangsúlyt ápolói szempontból a megelőzésre kell fektetni. E megelőző tevékenység eredményessége az ápolás egyik minőségi fokmérője. A kutatás célja annak feltárása, hogy a fekvőbeteg intézményekben hogyan valósul meg a nyomási fekély megelőzése, ellátása, és milyen minőségmenedzsment eszközökkel irányítják és szervezik ennek a fontos ápolási ellátásnak a végrehajtását, milyen forrásokkal és hogyan gazdálkodnak a megelőzés és kezelés során. A kutatást tíz fekvőbeteg szakellátást nyújtó intézményben terveztem elvégezni, empirikus és szakirodalmi alapokon nyugvó strukturált mélyinterjú készítésével. Az inter-júk során gyűjtött adatokat, információkat anonim módon, kvalitatív elemző- leíró mód-szerrel dolgoztam fel. Az anonimitást az indokolta, hogy valós, reális képet szándékoztam feltárni. Az adatgyűjtést hat intézményben tudtam realizálni, melynek során a minőségme-nedzsment oldaláról megközelítve általánosságban tártam fel az intézményi folyamatok szabályozását, a nyomási fekély megelőzéséhez rendelkezésre álló feltételeket, majd a mi-nőségmenedzsment alaptételére, a PDCA körre építve vizsgáltam a decubitus megelőzés és ellátás folyamatát. A kapott eredmények vegyes képet mutatnak. A decubitus megelőzéshez és ellátás-hoz Magyarországon nem áll rendelkezésre központi szakmai protokoll. A vizsgált intéz-ményekben sok tekintetben különbözőképpen végzik az ellátást. A nemzetközi ajánlások-hoz, szakmai szabályokhoz képest minden esetben több eltérés is felszínre került mind a megelőzés, mind az ellátási folyamat kivitelezése során. Javaslataim az eltéréseknek megfelelően többrétűek: kerüljön központilag kiadásra egy – a nemzetközi ajánlásokon nyugvó – decubitus ellátási protokoll, az intézmények fektessenek nagyobb hangsúlyt a minőség folyamatos mérésére, és a kapott eredmények alapján a visszacsatolásra, ezáltal növelhető az eredményesség. A jól képzett szakemberek kellő számban álljanak rendelkezésre, és a modern megelőzést és kezelést szolgáló eszkö-zök folyamatos biztosítását is meg kell oldani. Csak ezen feltételek mellett lehet hatékony, és gazdaságos módon csökkenteni a decubitosok számát.