A betegek elégedettségének vizsgálata neurológiai és idegsebészeti szakellátásban - Zrinyi Miklósné (2015)
Célok: A dolgozat arra keresett választ, hogy milyen összefüggéseket mutathatunk ki a beteg elégedettsége és a személyzet kommunikációja között, miként határozza meg az elégedettséget a kommunikáció érthetősége, a tájékoztatás minősége. Továbbá, hogy az egyes, betegelégedettséget meghatározó tényezők milyen súllyal esnek latba az elégedettség meghatározása tekintetében, azaz melyik tényező(k) szerepe a legdominánsabb az elégedettség alakításában. Végezetül, hogy a betegelégedettség mérésére használt indikátorok milyen arányban (%) felelnek a betegelégedettség kialakulásáért. Módszerek: A vizsgálat az Országos Klinikai Idegtudományi Intézet betegelégedettségi felmérésére épített. Ez a mérés egy 28 kérdéses, önkitöltős kérdőívet használt a gyógyító és ápolási munka minőségének megítélésére. A kérdőív több dimenzió mentén közelítette meg az elégedettség fogalmát, a főbb szempontok között a tárgyi feltételekkel, az étkeztetéssel, az interperszonális kommunikációval, a tájékoztatás érthetőségével, a gyógyító személyzethez való hozzáféréssel, a felépülésben való segítségnyújtással és a hazabocsátáskor nyújtott támogatással való elégedettséget határozta meg. A válaszokat Likert-típusú, 1-5-ig skálán (nagyon nem elégedett-nagyon elégedett) lehetett a feltett kérdésekre megadni. A statisztikai elemzésekben korrelációs együttható meghatározása, Mann-Whitney próba és Kruskal-Wallis teszt, valamint többváltozós regresszió számítás szerepeltek. Eredmények: Az orvosi tájékoztatás érthetősége és az orvos elérhetősége valamint az orvossal való elégedettség között szoros, szignifikáns pozitív összefüggést mutattunk ki. Az ápolók segítőkészsége és az ápolókkal való elégedettség között ugyancsak szoros, pozitív összefüggést tártunk fel. Az elégedettségben nemek vagy ellátási profil (neuroló-gia/idegsebészet) szerinti különbséget nem találtunk. A betegek az orvosokat és egyes szakdolgozói csoportokat nem különböztettek meg az elégedettség tekintetében. A tartózkodás során kialakult átfogó betegelégedettséget, fontossági sorrendben, az orvos által adott válaszok érthetősége, a távozáskor mért közérzetjavulás, a kóterem tisztasága, és az ápolók segítőkészsége határozta meg. Következtetések: A vizsgálat megmutatta, hogy a kommunikáció és tájékoztatás minősége, érthetősége vezető szerepet tölt be a betegelégedettség meghatározásában. Az ápolók segítségnyújtása is jelentős szerephez jutott az elégedettség alakításában. A fizikai környezet és szolgáltatások (étkeztetés) minősége azonban alulmaradt a személyzettel való interakciók súlyához képest. Fontos továbblépésnek tartjuk, hogy a jövőben a betegelégedettségi méréseket egyes klinikai indikátorokkal is összefüggésbe tudjuk hozni (pl. tartózkodás ideje, szövődmények, stb.).