Magyarországi árterek aktuális és természetes vegetációjának összehasonlítása - Virág Máté (2016)
A dolgozat elsődleges célja, hogy összehasonlítsuk a magyarországi árterek aktuális és természetes vegetációját. Az vizsgálathoz szükséges kiindulási adatsor Az Országos Erdőállomány adattár (2012. január 1-jei állapot szerint). Az adattár alapján leszűrésre kerültek Magyarország ártéri erdei, majd külön-külön szemügyre vettük a Tisza és mellékfolyói mentén álló, illetve a Duna és mellékfolyói mentén található erdőket is. Összehasonlítottuk a Duna és Tisza ártereit, és arra jutottunk, hogy a Duna mellett található ártéri erdők természetesebbek, mint a tiszai erdők. A dolgozatban meghatározásra került az is, hogy Magyarország ártéri erdeinek hány százalékán áll őshonos faállomány és mekkora területet foglalnak el az idegenhonos fafajok állományai. Eredményeink szerint az ártéri erdők közel felén idegenhonos faállományok állnak, míg a másik felén találhatóak az őshonos állományok. A vizsgálatunk során bármit elemeztünk rendszerint ez az arány került megállapításra. A főfafajok és a faállománytípus csoportok vizsgálatánál is ezt az eredményt kaptuk, de még az elegyfafajok száma és a védettség foka is erre enged következtetni. A faállománytípus-csoportok meghatározása után minden ártéri erdőrészlethez potenciális természetes erdőtársulást rendeltünk és az egyes potenciális természetes erdőtársulások helyén megjelenő aktuális faállománytípus-csoportok vizsgálata is azt az eredményt hozta, hogy a Dunai erdők valamelyest természetesebbek, mint a Tisza mentén található erdők. Tisztán látható itt is, hogy az ártéri erdők jelentős részén idegenhonos faállományok találhatóak. Elmondhatjuk, hogy a magyar ártéri erdők fele faültetvény és kultúrerdő, körülbelül 40% átmeneti és származék erdők és csak mindösszesen 10% a természetszerű erdők részaránya. Ma Magyarországon természetes erdőtársulás nem, vagy csak igen kis számban található ártéri ártereinkben.